Din episoadele anterioare...
Dacă rămâneți, veți muri.
Vei veni cu noi?
Poți s-o salvezi, Gus. Doar renunțând la ea.
- Spune-mi cine are cartea. - Rudyard Fonescu.
- Băiatul de la mănăstire. - Rudyard! Fugi!
Nimic nu-i mai important decât cartea!
Trebuie s-o găsim înaintea altei persoane!
Se spune că-i blestemată, că aduce moartea și dezastrul
oricărei persoane ce-o citește, dar sunt dispus să-mi asum riscul.
Am să-l omor pe Eldritch Palmer.
- Îl vei împușca? - Avem nevoie de-o lovitură sigură.
Nu vom avea niciodată o altă șansă.
Acum! Trage!
Du-te!
Stai! Nu te mișca!
Așteaptă un moment! Pe mine mă vrei!
- Unde-i Dutch? - Hotelul Mayfield.
Dutch Velders.
Ți-am adus puțină companie.
Mereu mi-a plăcut șnapsul.
Mai ales pe-o zi răcoroasă.
Din când în când, îmi fac un cocktail uman.
Mă relaxează.
Ce vei face cu mine?
Totul.
The Strain - Sezonul 2, Episodul 11 "Înfundătura"
= Thanks to Wolfen = = www.addic7ed.com =
Traducerea și adaptarea Richard Nasta
- Nu vei reuși. - Arată-te.
- De unde ai cartea aia? - Eu pun întrebările.
Cine ești?
Urechea ta.
Tatăl tău a ars-o deasupra sobei când erai copil. Am dreptate, Rudyard?
Cine ți-a spus asta?
În 1966, un om a ajuns la o mănăstire din Austria.
Chiar după ce-a murit mama ta.
Acel om te-a găsit ascuns în bibliotecă și acel om ți-a salvat viața.
Tu.
N-ai recunoscut bastonul?
Dezleagă-mă.
Spune-mi ceva despre tine.
Ceva ce nimeni altcineva nu știe.
Sunt un mister chiar și pentru mine, dle Eichorst.
Îți place să fii privită.
Părul tău, hainele tale.
Parfumul tău.
Sunt foarte calculate.
Nu mă dau cu parfum.
Da, ai dreptate.
Șampon.
Am să-ți spun ceva despre mine ce nimeni altcineva nu știe.
Mirosul tău îmi amintește de un anumit parfum
ce obișnuia să mă umple nu numai cu dorință, ci cu disperare
pentru că știam că nu voi putea avea femeia ce-l purta.
Viața mea nu a inclus asta pentru un motiv anume.
Însă am alte lucruri: putere, respectul altor oameni.
Auzi la mine, filosoful.
E ciudat să tânjești după ceva ce nu ți-a adus niciodată fericire.
Te-ai alăturat naziștilor pentru că nu ți-o puteai trage.
Cineva ca tine n-ar înțelege niciodată un asemenea lucru.
Da?
Bună ziua, domniță. Numele meu e Thomas Eichorst.
Sunt aici să vă ofer șansa de-a vă umple casa cu sunetul radioului,
curtoazie din partea Companiei Triebig Electrotech.
Sunt frumoase.
Da, carcasa de mahon se potrivește perfect cu orice salon.
Cu o simplă răsucire a butonului, veți auzi cum o întreagă orchestră
coboară la dvs în casă, cântând melodiile lui Beethoven și Wagner.
Cât de mult costă?
Planul de instalare al companiei vă lasă să achiziționați acest model
pentru doar două mărci pe lună.
Doar semnați aici și radioul este al dumneavoastră.
Îți cumpăr un nou radio.
Cei ca el te mint.
S-ar putea să nu mai am servici săptămâna viitoare.
Sunt doar două mărci pe lună, dle, o sumă foarte modestă.
Nu există așa ceva.
Tommy! Așteptam cu toții să declarăm un câștigător.
Câte radiouri ai vândut astăzi?
Astăzi? Niciunul.
De ce-am mai întrebat?
Tommy, problema ta e că nu ai tupeu.
Majoritatea nu-și permit un obiect de lux, cum ar fi un radio.
Oamenii nu cumpără radioul.
Te cumpără pe tine! Trebuie să dai dovadă de încredere.
Mai ales în timpuri ca acestea.
Dacă simt miros de frică, ești mort înainte să spui două cuvinte.
Helga, poți să-mi dai bonusul, te rog?
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Lui Karl Spurzem! Un vânzător incredibil ce vinde cu curaj și putere!
La bar! Fac eu cinste.
Oscar e o pramatie ce nu va fi niciodată mai mult decât un vânzător.
Cred că ești groaznic la vândut radiouri, Tommy,
pentru că ești menit unor lucruri mult mai mărețe.
Mulțumesc.
Mulțumesc pentru aceste cuvinte.
Vorbesc serios.
- Helga, mă întrebam dacă... - Da?
Vrei să iei cina cu mine în această seară?
Nu pot.
Am planuri.
Dar aș putea sâmbătă.
Sâmbătă atunci!
Aanya?
Angel mi-a spus că te voi găsi aici.
Da, îmi sortez lucrurile.
- Te superi dacă intru? - Nu.
Ce?
Nimic, doar că-i ciudat să am pe altcineva aici sus.
Chiar nu te deranjează?
Poți să-mi aduci aminte când plecăm.
Nu vii cu noi.
Nu-mi stă în fire să fug.
A fost o idee stupidă oricum.
Cum ar fi funcționat relația noastră?
Imposibil ca acesta să fie locul.
Ăsta-i sediul gărzii naționale.
Acum ce facem?
Aanya.
E timpul să mergem.
Crezi că acei oameni ne vor ajuta să plecăm?
Am căzut la o-nțelegere... îi voi ajuta să lupte.
Dar prima oară se vor ține de partea lor de promisiune.
Nu vii cu noi?
Doar până treceți de punctul de control.
Promite-mi ceva... promite-mi că-i vei duce la loc sigur.
- Dar dacă vreau și eu să lupt? - Mă bazez pe tine!
Promite-mi... promite-mi că-i vei duce la loc sigur.
- Te superi? Te rog? - Da, nicio problemă.
Angel, hai și tu aici.
Bun. Zâmbiți.
Unu, doi, trei.
Gata.
Acum putem merge.
Ești gata, Angel?
- E totul în regulă? - Da, totul e în regulă.
Gata de plecare.
Acel polițist a mințit.
A spus că va fi aici.
Există un singur hotel Mayfield. Haide. Să ne uităm prin jur.
- Fet. - Ce naiba?
A fost aici.
Băga-mi-aș!
Posibil să fi fost mutată în altă mașină.
Dacă vrei să schimbi mașini, n-o faci în spatele sediului gărzii naționale.
E chiar acolo. Chiar în fața noastră.
Uită-te la hotel. Partea din dreapta e luminată iar partea stângă nu e.
Nu se vede nici măcar o lumină. Nici măcar de la televizor.
Mayfield a fost un hotel faimos în anii 30, 40, apoi a decăzut,
până când a fost remodelată în anul 1980.
La un moment dat a trebuit să sigileze acea parte.
Poate că au rămas fără finanțări. Nu știu.
Bun. Cum intrăm?
Franklin Delano Roosevelt.
Nu-i răspunsul așteptat, dar e în regulă...
Mă vei dezlega?
- De ce-aș face asta? - Ți-am salvat viața.
Da.
Așa că trebuie să întorci favorul.
Dar dacă fac asta, vei lua cartea.
Am s-o cumpăr. Spune prețul.
Maica Superioară mi-a spus că-i blestemată, că ar trebui s-o ard.
Dar n-a fost un blestem pentru mine.
A fost o carte specială.
E specială, Rudyard. Foarte specială.
În mâinile potrivite, ar putea salva umanitatea.
E în mâinile potrivite.
Te rog, doar spune-mi ce vrei pe carte.
Nu ești singura persoană care vrea s-o cumpere.
Poate că altcineva va da mai mult.
Cu cine altcineva ai mai vorbit?
Cu Eldritch Palmer?
Rudyard, faci o greșeală colosală!
Soarta lumii se află, literalmente, în mâinile tale!
Oamenii m-au subestimat mereu.
Vorbesc cu mine la fel cum o faci tu acum.
De parcă n-aș înțelegere. Dar înțeleg.
Am cartea.
Tot acest timp, am ținut-o în siguranță.
Oamenii ar spune: "Nici măcar nu poți să găsești Tahiti pe hartă, Rudyard."
Dar acolo voi merge acum.
Și cartea-i biletul meu.
Rudyard, te rog!
Nu.
Rudyard!
Ești liber. Închide poarta!
Cu ce te pot ajuta?
Augustin Elizalde. Gus.
Ai acte, dle Elizalde?
Nu știam că-mi trebuie acte.
Trăiești sub piatră?
Pentru că această poartă se deschide doar guvernului și unor anumiți oameni.
Poți să-mi faci o favoare
- și să verifici lista cu numele meu? - Crezi că-i un club de noapte?
Nu există nicio listă.
Te rog. Nu ne poți lăsa să trecem?
Calmați-vă, dna Gupta. Voi rezolva problema.
Ce naiba?
Oprește farurile!
- Ce vrei să fac? - Nimic.
Nu fă nimic.
- Liber? - Da.
Condu. Să mergem.
- Aanya! Așteaptă! - Încă te poți răzgândi.
Știi ce? Relația ar fi funcționat, doar că nu acum.
Când totul se va termina, voi veni să te caut.
Da?
Haide!
Să mergem!
- Ne vedem mai târziu. - Mulțumim, Gus.
- Da. Suntem recunoscători. - Aveți grijă.
Baftă, fratele meu.
Lasă-i să treacă!
- Mulțumesc. - Adio.
Deschide poarta!
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Ce faci?
- Mi-ai promis. - Da, că-i duc la loc sigur.
Misiune reușită.
Poarta-i închisă.
Cine-i el?
El e... Îngerul de Argint.
Încântat.
Vom vorbi sau vom pleca?
Nu simt că eu cânt la vioară pentru că ea mă cânta pe mine.
Ce vrei să spui?
A avut atâția proprietari.
Fiecare cu propriul stil.
Fiecare cu viața lui emoțională.
Părea că vioara a absorbit toate aceste lucruri
și și-a creat propria personalitate și propriul sunet.
- Sună cam nebunește. - Nu! Chiar deloc!
Dar de ce nu ai urmat o carieră?
Ăla a fost visul meu.
Speram să merg în Viena, să fiu audiată pentru simfonie.
Dar apoi a căzut piață.
Tata și-a pierdut slujba.
Și familia mea avea nevoie de fiecare cent.
Dar trebuie să mergi în Viena.
Dacă nu mergi, vei regreta.
Dar tu, Tommy?
Ai vreo idee ce vrei să faci cu viața ta?
Nu știu.
Te invidiez, Helga.
Ai o pasiune. Un țel.
La școală, prietenii mei... cu toții știau că vor să ajungă avocați, ingineri...
Eu? N-am știut niciodată.
Se pare că nu pot să găsesc nimic unde pot excela.
Unii înfloresc mai târziu.
Scuză-mă, am nevoie de masă.
Domnilor, doamnelor, vă rog să fiți atenți un moment!
În această seară, am trecut pe lângă o coadă la pâine de peste 1 km.
Oameni ce și-au pierdut slujba, pasiunea, casele, respectul de sine.
Unii spun că zilele de glorie a Germaniei au ajuns la sfârșit.
Dar refuz să cred asta, prieteni.
- Să plecăm de aici. - Un al Treilea Reich se înalță
- Un moment. - Ca o pasăre phoenix
din cenușa Republicii de la Weimar.
Un Reich unde nu vor exista cozi. Un Reich unde fiecare neamț
are o slujbă, un scop și mândrie. Un Reich ce are nevoie
de sângele și sudoarea adevăraților nemți.
- Da! - Un Reich ce are nevoie de tine!
De tine! Și de tine!
Da, de tine, prietene.
Germania are nevoie de tine!
Care de aici și-a pierdut pensia?
Cine de aici și-a pierdut casa?
Cine de aici crede că și-a pierdut abilitatea de-a spera?
Ce contează? A fost un discurs bun.
Hitler vrea să unească oamenii nemți.
Cu excepția evreilor.
Știi ce gândesc nemții?
Normal. În sfârșit au spus-o cu voce tare.
Bancherii evrei au făcut ca piața să cadă.
Ei sunt cei ce-au băgat Germania în datorii și ne-au ruinat economia.
Sunt paraziți și lipitori.
Ce?
Ești un orb.
Nu poți vedea nici ce-i în fața ta.
Ce e, Helga?
Sunt evreică.
Așa mă vezi tu?
Sunt un parazit?
- Sau o lipitoare? - Nu m-am referit la tine...
sau familia ta. Hitler vorbea de evreii străini.
Din Polonia și Rusia.
Hitler nu are probleme cu evreii nemți. Și nici eu nu am.
M-am înșelat cu privire la tine. Nu ești menit lucrurilor mari.
Ești exact unde-ți este locul.
Pe ultimul loc.
Nu, Helga.
Helga.
Ți-am adus ceva de gustare.
Ce? Mă asezonezi acum?
Nu, mersi!
Nu, mersi.
M-ai auzit să-ți spun, "vrei niște ananas?"
Nu, nu m-ai auzit.
Nu-i o cină unde cineva îți dă castronul cu salată și tu spui "Nu, mersi. Mai am."
Spune-mi că vei mânca ananasul.
Da, îl voi mânca.
Nu! Spune, "Da, voi mânca ananasul."
Da, voi mânca ananasul.
Așa te vreau.
Și da, ca asezonare, ananasul e excepțional.
Dă-ți jos pantalonii.
Ce?
Dă-ți jos pantalonii, Dutch.
Acum!
Știu că ți-ai pierdut mădularul acum 70 de ani, așa că ce vei face?
Vei fi surprinsă.
E noaptea încercărilor de lucrurilor noi.
Gura.
Dă-mi-o.
Bun.
Depărtează-ți picioarele.
Apleacă-te.
Băga-mi-aș!
Doamne!
Haide, te rog! Haide!
Ce-i asta?
Mayfield se află deasupra metrourilor din Grand Central, ruta 61 și 63.
Pe atunci, foloseau aceste rute ca intrare privată
pentru președintele Roosevelt de fiecare dată când venea în New York.
Ca nimeni să nu-l vadă în cărucior. Aici.
- Ai grijă. Pare un pasaj de strigoi. - Ai dreptate.
Nu-i bine. Să mergem!
Am găsit!
Unde ești, dră Velders?
Te rog nu mai fugi.
Nu ai unde să mergi.
Șamponul tău, dră, și sângele tău...
Imediat te ajung.
Nu! Nu!
Nu, te rog!
Dă-te de lângă mine!
Nu!
Ați auzit?
Nu! Dă-te de lângă mine!
Haide!
Mulțumesc pentru alergare, dră.
Nu, dă-te de lângă mine!
Te rog.
În majoritatea zilelor, hrănirea este doar o datorie.
Dar ce ai făcut tu...
Niciodată nu am așteptat o asemenea masă de... nici nu-mi amintesc de când.
Sper să te îneci cu mine!
E timpul să mergem.
Nu!
Ce? Nu!
Du-te naibii, măgarule!
Dutch!
Vin după tine!
Ați face bine să vă dați la o parte.
Nu!
Ajutor!
Nu!
Cineva! Ajutor!
Dutch!
Ești bine?
Unterstrumfuhrer.
- Mulțumesc c-ați venit. - Cum vă pot ajuta?
Această evreică pretinde că vă cunoaște.
Îmi pare rău să te chem aici, dar mă amenință că mă deportează,
împreună cu familia. Thomas, te rog spune-le...
Nu te adresezi unui ofițer SS-ist după primul nume.
- M-ai înțeles? - Da.
E adevărat?
Că aveți o relație?
Am lucrat în același birou timp de șapte luni.
Apoi a fost acuzată de furt.
- Ce? - Nu s-a dovedit, dar...
banii au dispărut, fără îndoială.
- Nu-i adevărat! - Asta a fost relația mea cu ea.
Mulțumesc că ați clarificat lucrurile, Unterstrumfuhrer.
Heil.
Sieg heil.
Bună dimineața, dle.
Heil Hitler, Untersturmfuhrer!
Mă bucur să vă văd din nou, dle.
Așteaptă aici.
- Scopul vizitei. - Sunt Rudyard Fonescu,
vreau să-l văd pe Alonso Creem.
- Te așteaptă? - Cardinalul MacNamara m-a trimis.
E un om aici.
Vrea să te vadă. Spune că l-a trimis Cardinalul.
E în regulă.
Dă-te mai încolo.
Să mergem.
- Bun. - Liber.
Numele meu e Rudyard Fonescu.
Cardinalul a spus că mă poți ajuta.
Cardinalul e mort.
Discuția a fost înainte de incident.
De fapt, cred că de asta a murit.
Am ceva.
- Oamenii ar da mulți s-o aibe. - Cartea.
- Cum de știi? - Lasă-mă s-o văd.
Am nevoie de bani. De trecere sigură...
Vreau să văd cartea.
Cred că acum putem discuta despre afaceri.
Traducerea și adaptarea Richard Nasta